Tako zovu našu decu u školu.
Sestro. -Sestro.
Sestra podučava majke kako da kupaju svoju decu.
Znate, nadala sam se da ću raditi negde u nekoj poljskoj bolnici....
ali, sad kad sam videla sve ovo, jako sam srećna što sam ovde.
Zar ti Majka Emmanuel nije poslala telegram?
Jeste, da treba da ostanem sa vama.
Sa nama, da, ali ne u bolnici za domorodce...
nego preko puta, u beloj bolnici, sa Evropljanima.
Jedna od naših sestra je dobila tuberkulozu i morali smo da je vratimo kući.
Tuberkuloza čini da je svaka dalje služba u Kongu nemoguća...
tako ćeš ti morati tamo da obavljaš dva posla...
da budeš nadzornica bolničarkama i da asistiraš doktoru Fortunatiju.
Žao mi je...
ali to je lekcija koju svako od nas mora da nauči, zar ne?
Razočaranja.
Idemo sad tamo.
Dobro jutro, Mama Mathilde. -Ilunga, ovo je sestra Luke.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Illunga će ti biti zamenik ovde, u bolnici.
Dobro.
Ovde ćeš asistirati doktoru Fortunatiju.
On je genije i đavo.
Radi do iznemoglosti...
i tera i bolničarke na to.
Navikla sam na doktore. Moj otac je...
Izvinite, zaboravila sam.
Tvoj otac je poznati hirurg. Znam.
Istog trenutka kad se operacija završi, moraš da napustiš hirurgiju.
Ne smeš se ni zadržavati ni diskutovati slučaj.
Bićeš u iskušenju jer on je čudo.
Ali, ne zaboravi, i on je muškarac...
neženja...
i, bojim se, i nevernik.
Ni na trenutak ne pomišljaj, sestro, da će te tvoje halje zaštititi.
A sad ću te ostaviti da možeš da se upoznaš sa opremom.
Da, Majko.
Dobićeš šest 'Ave Marija' i 'Oče naš' za taj trenutak sujete, sestro.
Ja sam doktor Fortunati. Ti mora da si nova sestra.
Da. Ja sam sestra Luke. -Kako si?
Kako ste? -Pa, bubnjevi su bili u pravu.
Vidim da ti je neko već ispričao šta su bubnjevi rekli.
Verujem da sam ovde da bih vam asistirala u operacionoj sali, doktore.
Tako je.
Nadam se da ćeš izdržati duže od prethodne sestre.
Mogu samo da pokušam.
Ovih, letnjih meseci, u ovoj sali bude kao u rerni već u 9 sati....
zato operišem u 5. To znači da ti ustaješ u 4.
Biću ovde.
Ponekad operišem i u vreme vaše mise...
tako da ćeš morati da se navikneš na uzimanje pričešća...
kroz ona tamo vrata, u takvim prilikama.
Moraću da pitam za dozvolu Časnu Majku.
Časna Majka ovde nema nikakvih nadležnosti. Ovo je državna bolnica.
Ipak, ja ću... -Tebe plaća vlada...
i stoga, odgovaraš samo njima.
Oni te ne plaćaju da se moliš, već da meni pomažeš.
Jasno mi je to. -U redu je.
Časna Majka daje takvu dozvolu sestrama koje rade u operacionoj sali.
Ne mogu da dozvolim da moje sestre trče na misu usred operacije.
5 ujutru?
Da li si ikad ranije asistirala pri operacijama?
Da. Moj otac je doktor Hubert Van der Mal.
Tako.
Moraćeš da kažeš još pet 'Ave Marija' i da moliš za svoju supu...
zbog tog malog izliva ponosa, sestro.
Ove momke bi trebalo obučiti još nečemu...
a ne samo da stoje naokolo i ispuštaju stvari.
Da, doktore, radiću ja sa njima.
Čvršće.
Nemoj da mi se onesvestiš.
Neću.
Već sam pitao Majku Mathildu da dozvoli sestrama za operacije...
da jedu nešto ujutru, pre nego što dođu ovamo, i nije dozvolila.
Zato, ako mi se onesvestiš... -Neću se onesvestiti, doktore...
ako mi obećate da nećete više jesti beli luk, veče pre operacije.
Dobro, obećavam.
U redu, idite.
Pošto si već toliko dugo u ovome, objasniću ti šta sam uradio.
Mada, s obzirom da si ćerka doktora Van der Mala...
mislim da si mogla da mi daš po neko uputstvo.
Molim vas da više ne pominjete mog oca, doktore.
Dobro jutro, Časna Majko. - Dobro jutro.
Ne mogu reći da su njihove ruke nežne kao ruke sestre Luke...
ali, opet, čije jesu?
Ovo je, svakako, veliki korak napred.
Voleo bih da pozajmim sestru Luke da organizuje naše momke u fabrici tekstila.
Samo trenutak, sestro Luke.
Sinoć me je biskup pozvao telefonom.
Pročitao je tvoje ime u papirima i čuo tvoje ime dok su bubnjevi...
prenosili kako uvodiš ovde neke inovacije.
Pitao me je šta ja znam o tome, a ja nisam znala šta da mu kažem.
Nije mi palo na pamet da treba a tražim dozvolu.
Pitao me je još i zašto jedna od mojih kaluđerica pokušava da se istakne.
Razočarala sam vas, Časna Majko.
Nadređena mora uvek da zna šta se događa u bolnici koja joj je poverena na upravljanje.
Uradila si nešto veoma važno.
Jedina tvoja greška je što me nisi, unapred obavestila...
i poštedela me neprilika.
Mama Luke. -Da, Emile?
Gde su vam muževi?
Ne razumem, Emile.
Gde su muževi belih mama iz kuće?
Jesi li pitao to i Mama Mathildu?
Jesam. -I šta ti je rekla?
Nešto o tome kako ste sve vi žene istog čoveka.
Ali, ja znam da to ne ide tako.
Otac Andre kaže da nije dobro imati više od jedne žene.
Pa, to nije tako lako objasniti.
Za neke i mogu da razumem da nemaju muževe, ali ne i za vas.
U stvari, Emile, imam i ja.
Pa, tako sam i mislio. -Ali, on je u Raju.
Žao mi je, mama Luke.
Strašno mi je žao.
Hoćeš li moći bez mene par dana, sestro?
Kako to mislite, doktore? -Pa, mislim da nam je oboma potreban odmor.
Ja za vikend idem malo na jezeru Kivu, na pecanje.
Dobro.
Pružam ti priliku da nadoknadiš propuštene molitve.
Šta ako dođe do nekog hitnog slučaja?
Pa, pozovi nekog doktora iz grada.
Nastavi da daješ morfin onima kojima je rak u završnoj fazi.
Nikako ne diraj zavoje na presađenoj koži.
Bilo bi dobro da se i ti malo odmoriš.
Proteklih nekoliko meseci sam te baš namučio.
Dobro sam ja. Lepo se provedite za vikend.
Da li si ikad išla na pecanje?
Nemoguće je razgovarati sa nekim kome je zabranjeno da se seća.
Vidimo se u ponedeljak.
Sestro, misija je upravo zvala.
Otac Andre je imao tešku nesreću. Donose ga ovamo.
Pogledaj, sestro, molim te, da li možeš da pronađeš doktora Fortunatija.
Pozovite nekog doktora iz grada da dođe hitno, da obavi operaciju.
Koliko mu je noga loše? -Polomljena je.
Doktor će morati da je amputira.
Ne mogu da nađu doktora. Ostavila sam jednog momka da i dalje traži.
U tom slučaju, mi ćemo morati da uradimo sve što možemo da spasemo nogu.
Voleo bih da te poštedim grešnog ponosa, sestro, ali se bojim da neću moći.
Ovo bi moglo da potraje godinu dana dok sasvim ne zaceli.
Ali si spasla i Oca i njegovu nogu.
Majka Mathilde i sestra Aurelie su mi pomagale.
Da, a sve ostale kaluđerice su se molile za vas u Matičnoj Kući. Znam.
Ali, ti si ona koja je ovo uradila.
To je konačni, rendgenski snimak noge Oca Andrea.
Samo da te podseti koliko si dobra bolničarka.
Majka Mathilde ide na put...
uzvodno sledećeg meseca da poseti poljske bolnice.
Poslaću i tebe sa njom...
da uradite redovnu, godišnju kontrolu Oca Vermuehlena.
Vidim da nisi ni čula za njega. -Nisam.
Pa, on je poznat kao Beli Svetac kolonije gubavih.
Put će ti prijati.
Prijaće ti i da upoznaš Oca Vermuehlena.
Vera ga nije naterala da bude napet i disciplinovan.
Kaluđerica je disciplinovana osoba. -Da, ali nije obavezno da bude i napeta.
Kao hirurg, nije moje da se bavim ispitivanjima uma...
ali bih rekao da je napetost znak iscrpljujuće unutrašnje borbe.
Velika Tišina?
Da li shvatate da bi, kad god ovako razgovarate sa mnom...
trebalo da se bacim na kolena pred svojim sestrama i da priznam svoje greške?
Žao mi je.
Eno i Oca Vermeuhlena.
Otac Vermeuhlen je bio jedan od prvih misionara koji su došli u Kongo.
Živeo je sasvim sam u divljini.
Jednog dana je nestao, i svi su mislili da je umro.
Ali, godinu dana kasnije su ga pronašli. Živeo je sa urođenicima.
Kao kaznu za svoje grehe...
zamolio je da mu se odobri da ostatak svog života posveti gubavcima.
Pa, pokazaću ti i ostatak stanice.
Sve je to improvizacija, ali bar su zbrinuti.
Da su ostali u šumi sa svojim plemenima bili bi napušteni i ostavljeni da umru.
Da li oni shvataju koliko su bolesni?
Nekako smo se svi mi zaštitili od apsolutne spoznaje.
Kako je ona hulja, Fortunati?
Dao mi je detaljna obaveštenja o vama...
i sve testove koje moram da sprovedem.
Pa, možemo da zaboravimo na te testove.
Ja znam da su neprijatni, ali oni su pravi razlog našeg dolaska.
Oduvek je govorio da je to samo pitanje vremena.
Časna Majko, izvinjavam se što opet tražim...
ali, možete li mi dozvoliti da odsustvujem sa večernjih zvona?
Imam neke uzorke koje moram...
Hvala vam, Časna Majko.
Šta ćemo da radimo sa tobom?
Operisali smo u 5 ujutru.
Sad je prošla ponoć a mi operišemo ponovo u 5.
Biću ovde.
Ali, koliko dana ćeš još biti ovde?
Šta ću ja da radim ako ne budeš?
Tešiš svoje pacijente slušajući njihove probleme.
Ko sluša tvoje?
Ja sam odgovoran za zdravlje svih pacijenata u ovoj bolnici.
I za tvoje zdravlje sam ja odgovoran.
Ideš u krevet.
Ne znam šta da radim, doktore. Imam tuberkulozu.
Ko to kaže?
Ko ti je to rekao?
Sama sam se testirala.
To znači da će me vratiti u Evropu.
Ali, ti si jedina u celom Kongu sa kojom ja mogu da radim.
Ne smem da te izgubim.
Daj da pogledamo.
Nije mi dozvoljeno. Moram da pozovem drugu sestru.
Daj da pogledamo.
Spremna sam.
Do sad nikad nisi pogrešila, nadajmo se da sad jesi.
Udahni duboko.
I opet.
Sad kašlji.
Diši.
Kašlji.
Diši.
Imamo sreće, sestro.
To je samo mala ranica, i mislim da smoje otkrili na vreme.
Možeš da podneseš zlatnu terapiju.
Malo je opasna za bubrege, ali ti si jaka.
Ja ću preiuzeti odgovornost.
Moram da kažem Majci Mathildi. -Zašto?
Poslušnost. Moram.
Ako im kažeš, poslaće te kući.
Znam.
Plašiš se da nećeš moći da izdržiš u manastiru ako te vrate nazad.
Daj da ti kažem nešto o tebi, sestro.
Od samog početka radio sam samo sa bolničarkama kaluđericama.
A ti nisi od te fele, sestro. Nikad nećeš ni biti.
Ti si ono što se zove svetovna kaluđerica.
Idelana u javnosti, idealna za pacijente...
ali ti gledaš na stvari svojim očima. Držiš se svojih načela.
TI nikad nećeš biti onakva kaluđerivca kakvu manastir očekuje od tebe.
To je tvoja bolest.
Tuberkuloza je nusprodukt.
Ja mogu da izlečim nusprodukt, ako ti to želiš.
Želim da ostanem.
Dobro, prepusti sve meni.
Ja ću to reći Glavnoj Majci na takav način da neće moći da te pošalje kući.
Stavićemo te gore, u mali paviljon...
gde ćeš spavati, praktično, u krošnjama.
Koliko dugo? -Pet, šest meseci, možda.
Ali, zapamti, ja radim samo na nusproduktu.
Glavnu bolest moraš sama da lečiš.
Pokušaću.
Sve što saznaš pre mene, zadrži za sebe, ako možeš.
Osim ako ne misliš da bi tvoj ponos...
kao genija za mikroskop mogao više da ti pomogne.
Sutra ćemo da napravimo rendgenske snimke.
Napred.
Zove se Felix i Majka Mathilde je rekla da možeš da ga zadržiš.
Stvarno?
Llunga mi ga je dao.
Ja bih više volela da mi je dao onu amajliju koju osi oko vrata.
Ovo me podseća na kućicu na drvetu koju sam imala kad...
Ako ti nešto treba, samo reci...
jer nam je doktor Fortunati rekao da bi te trebalo razmaziti.
Zar to nije divno?
Hvala za Felixa.
Ne odbijaj ništa. Ne traži ništa.
Ovo je prerijska ostriga. Progutaj je brzo.
Svako veče u 10 budiće te sa sendvičima i dve čaše vina.
Dobro.
Bubnjevi već šire vesti naokolo...
tako da ću, već sutra biti zatrpan hranom i pićem za sestru Luke.
Ne plači.
Ne razmišljaj previše. Opusti se.
Živi život polako. Dan za danom.
Hoću da piješ što više ovog belgijskog piva.
Naravno, osim ako iz ove, terapije zlatnom prašinom ne želiš da izađeš upropašćenih bubrega.
Kako mogu toliko da pijem kad...
U redu je, ovde te niko ne vidi sem njega.
A ti znaš da majmuni...
Tako je. Lepo je videti te kako se smeješ.
Samo se smejte, sestro.
Hoću.
Rekao sam da se odmaraš. Da se odmaraš.
Hvala, Majko.
Ne znam da li sam ozdravila, ali se osećam jako dobro.
Sasvim dobro.
Čudno je to što sam morala da se razbolim da bih svaki sledeći dan i svaku sledeću noć...
prihvatila kao Božiji dar. bez borbe.
Izgleda nemoguće, ali kad sledeći put budem morala da ispovedim svoju krivicu...
mislim da neću imati da prijavim nikakva ogrešenja o Pravilo.
Osim da si večeras pričala za vreme Velike Tišine.
Već celu nedelju je normalna.
Vama je dozvoljeno da budete ponosni. Budite ponosni na vašu terapiju.
Jesi li izlečena?
Uzorci i temperatura pokazuju da...
Biće dobro imati te, opet na operacijama. -Biće dobro, opet biti koristan
Samo ne žuri, sestro.
Povratak u zajednicu nikad nije lak.
Čak ni među ovaj skup odabranih, ovde u Kongu.
Nedostajaće mi ovo.
Pa.
Ako ništa, bar je radoznao.
Kad bih samo mogla da ga nagovorim da uđe u kapelu na Badnje Veče.
Pa, kako ti se sviđa, Illunga?
To je za kapelu.
Badnje Veče.
Dođi. Dođi i pogledaj.
Bojim se, ne ove godine.
Sve bih dala da mogu da ga preobratim.
Razmazićete ih, sestro.
Taj što je došao po prvu pomoć je jedan od naših momaka sa gradilišta.
Mislite ako im previjete prste da ćete osvojiti njihove duše.
Pa, možda ste u pravu.
Ne možeš unutra. Ne u dispanzer.
Ne možeš unutra.
Ilunga, pomozi mi da je podignem.
Ilunga.
Mrtva je, Časna Majko.
Ilunga.
Ako ideš do zaraznog odeljenja, molim te, ponesi ovo Sestri Raphael.
Ne razumem. -Šta?
Niste ljuti na nas?
U našim srcima nema mesta za ljutnju. -Ali ovo jeubistvo, Mama Luke.
Čak ni tad.
Zašto je to uradio, Illunga?
Vrač mu je rekao da će se, ako ubije belu ženu...
osloboditi duha svoje mrtve žene.
Žao mi ga je.
Da se ovakvo ubistvo desilo kod nas...
mi bismo ubicu vezali za stub i iseckali bismo ga da nam bude mamac za ribe.
Ali, mi nećemo. Nas su učili da opraštamo.
To moraš ti da probaš i da naučiš druge momke da to shvate.
Reci momcima da se nadamo da će svi doći u kapelu na Badnje Veče.
Možda bi i ti trebao, Illunga.
Kad nađeš vremena, danas popodne, prodiskutovaćemo Englebertov slučaj.
Moram da ti dam instrukcije za put.
Za put? -Da. Zar ti Majka Mathilde nije rekla?
Šta?
Moram da te pošaljem u Belgiju. Sa slučajem Englebert.
Ti si jedina kvalifikovana. Jedina koju možemo da pošaljemo.
On je važan za koloniju.
A jedini način da izbegnemo kompletan mentalni slom...
je da ga pošaljemo u sanatorijum gde će imati odgovarajuću negu.
Naravno, Majko.
Nadam se da će nam te Matična Kuća vratiti što pre.
U međuvremenu, ma koliko to trajalo...
šalju mi drugu sestru koja ima kvalifikacije slične tvojima.
Doktor Fortunati će ti dati uputstva vezana za slučaj.
Svima nama ćeš nedostajati.
Na vozu, sve do obale, sa tobom će biti urođenici koji ćete čuvati.
Posle toga, brodski lekar će sa tobom podeliti odgovornost.
Daću ti zalihu sedativa za slučaj da mu budu potrebni.
Šta misliš, hoće li te vratiti ovamo?
Ne znam.
U Evropi se sprema rat. -Znam.
Rekoše mi da dolazi neko da popuni, ili da zauzme tvoje mesto.
Da. -Onda će neko drugi morati da je obuči.
Kad ti odeš i ja ću da uzmem jedan, dugačak odmor.
Nisam mogao drugačije.
Englebert je važan čovek. Ovde nema nikog drugog s kim sam ga mogao poslati.
Razumem.
Voleo bih da mogu da te zadržim ovde. Koliko zbog tebe isto toliko i zbog sebe.
Šta ako te zauvek zadrže u Belgiji?
Ti si, izgleda sasvim sigurna u svoju veru, ali ja nisam.
Onog trenutka kad kročiš u Matičnu Kuću, zidovi, disciplina, tišina...
Hoćete li mi reći koje doze sedativa da koristim?
Ali, ako te zadrže zauvek, da li će ti vera biti dovoljna?
Da.
Sigurna si da to nije samo ta tvoja čvrsta volja?
Sigurna sam.
Ali, kad stigneš tamo, poželećeš da si...
Doktore, kaluđerica nije osoba koja ima želja ili prohteva.
Ali, ti ćeš osetiti da ne možeš...
Kad budete hteli da pričamo o slučaju, pozvonite mi.
Vratiću se ja, predivni stvorovi.
Čujete li me? Vratiću se ja.
Uđite, Mama Luke.
Ovo je za vas.
Zahvali im se.
Kako tvoje zdravlje, dete moje? -Vrlo dobro, hvala vam, Časna Majko.
Mnogo divnih pisama smo dobili od porodica iz kolonije...
i očeva misionara u kojima, svi hvale tvoj rad.
Svi tamo te vole i poštuju...
uključujući i domorodce, koliko vidim.
Da li bi vilela da ovo predam tvome ocu?
Više bih volela da ostane u kongregaciji kod onoga kome pripada.
Kad se vratim u...
Kad odem odavde, biće mi drago da znam da se to nalazi u Matičnoj Kući.
To je veoma velikodušno od tebe.
BIćeš sjajan primer za sve naše buduće moliteljke i iskušenice.
A mislim da će i one biti dobre primer tebi, takođe.
Što više tražimo primer, bolji primer i sami postajemo.
Slažeš li se da je to istina? -Da, Časna Majko.
Zato ćeš ostati ovde, sa nama.
Prvo, moraš dobro da se odmoriš.
Ne smeš ni o čemu da brineš.
Samo uživaj u povratku kući.
Zar ne bih mogla da pomažem u bolnici, Časna Majko?
Ne, dete moje, sad ne.
Moraš provesti nekoliko mirnih meseci da obnoviš svoj duhovni život.
Ovo će baš lepo izgledati u našem muzeju.
Gaby.
Malo si omršala. Gaby.
To mi uvek kažeš, oče. -Zato što je istina.
Ne, nije.
Naravno...
Ne verujem u te gluposti da si imala tuberkulozu u Kongu.
Onda nemoj da veruješ.
Čovek ne može da preživi tuberkulozu u tropima.
Tu sam.
Mora da si imala odličnog doktora.
Izuzetnog.
Pretpostavljam da ćete vratiti nazad čim se malo oporaviš?
Ne znam.
Ako ovde ne bude rata.
Na brodu se ni o čemu drugom nije ni pričalo,
Brat ti je u vojsci.
Mali Pierre? -O, sad je to veliki Pierre.
I muževi tvojih sestara su u vojsci.
Marie i Louise će doći, uskoro, da te vide.
Ne sme doći do rata.
Kako si ti... stvarno, Gaby?
Dobro sam, oče. Hoćeš da vidiš rendgenske snimke?
Mislim, ovde.
Kako si ti tu?
Još uvek usamljen bez tebe.
Znaš, Jean se nije oženio.
Oče, ti si neizlečivi romantik.
Odavno više ne razmišljam o Jeanu.
Konačno sam morao da prihvatim da obučavam tvoju naslednicu....
ali ona nikad neće moći tebe da zameni.
U njoj nema buntovništva.
Ta devojka je rođena da bude kaluđerica...
ono što ti nećeš biti, ni za hiljadu godina, Časna Sestro.
Nisi, valjda, zaljubljena u njega, dete moje?
Ne, Majko, naravno da nisam. Nisam zaljubljena u njega.
Duboko mu se divim na njegovom umeću i njegovoj nesebičnosti...
kada treba spasti ljudski život.
Stalno mislim na to koliko je on blizu Bogu...
u tim, neljudskim satima kad operiše.
Dragi Gospode, pomozi mi da se oslobodim tih sećanja.
Kako da budem dobra kaluđerica kad ne mogu da izbacim Kongo iz krvi?
Pretpostavimo da te zadreže u Matičnoj Kući zauvek?
Da li će ti vera biti dovoljna?
Obično bih ti posavetovala da se povučeš...
da pokušaš da povratiš svoj unutrašnji mir.
Ništa drugo i ne radim, samo se molim i meditiram.
Pre mnogo godina i ja sam se vraćala iz misija u spokoj ovog doma.
Znam šta osećaš.
To se ne može porediti, Časna Majko.
Često sam te se sećala, naročito u svojim molitvama...
znajući agoniju kroz koju si prolazila.
Nedeljama sam na svako kucanje na svojim vratima, pomišljala da si ti.
Znam da bih bila savršenija da sam ovde ostala u miru.
I da bi, u tvom slučaju, bila u većoj opasnosti.
Ne mogu da te vratim u Kongo, dok se toliko priča o ratu.
Ali postoji jedan važan položaj kao što je Hirurški asistent...
u našoj bolnici na holandskoj granici.
Hvala vam, Časna Majko.
Upravo me je telefonom pozvala naša Časna Majka Emmanuel.
''Jutros, u 3 sata, Rotterdam je bombardovan...
više hiljada ljudi je poginulo.
Belgija je bombardovana u 5.
Sistem brana je pušten u pogon...
a neki od glavnih puteva su uništeni ne bi li se sprečilo nemačko napredovanje.''
Ovo vam govorim samo da biste bile spremne.
Mi moramo da nastavimo sa našim poslom, kao da se ništa nije dogodilo.
Vaša je odgovornost da date primer za hrabrost i smirenost...
i da u svojim srcima zadržite duh milosrđa prema svakome.
Čak i prema neprijateljima naše zemlje.
''Neprijatelj je danas ušao u Brisel.
Cela Holandija je u nemačkim rukama.
'Mažino linija' je pala...
i severna Francuska je okupirana.
Belgijska vojska, Britanske ekspedicione snage...
i deveta Francuska Armija...
se bore leđima okrenute ka moru kod Dunkirka.''
Kralj Leopold je potpisao kapitulaciju.
On moli narod da se ponaša dostojanstveno i disciplinovano.
Sestre su zamoljene da ostanu neutralne...
i da ne učestvuju ni u kakvim radnjama protiv okupacionih snaga...
kako se redvoni način života naše zajednice ne bi menjao...
i kako bi naš posao u bolnici mogao nesmetano da se nastavi.
Mogu vam samo ponoviti, gospodine, da gospođica Lisa...
ne može odgovarati na telefonske pozive dok je na dužnosti.
Dobro, Oče, samo trenutak.
Neko ko tvrdi da je Otac John.
Sestro Luke, mogu li da odem do grada na jedan sat?
Stric mi je bolestan.
Lisa, taj izgovor, 'stric mi je bolestan' si već dva puta iskoristila ove nedelje.
Stvarno? -Stvarno.
Moram da idem, sestro. -Onda mi reci, zašto.
Rekla si da želiš da postaneš kaluđerica.
Ako je tako, jedna od prvih stvari koju moraš da naučiš je poslušnost...
Krijemo naše vojnike koji su pobegli. Nadamo se da ćemo ih prebaciti u Englesku.
Podzemlje... -Dosta je.
Vaš brat bi mogao biti jedan od momaka... -Molim te.
Moram da idem.
Molim vas, mogu li?
Ako ikako mogu da pomognem, reci mi.
Požuri.
Jeste li stvarno mislili da pomognete?
Dragi Gospode, oprosti mi, ali ja više ne mogu da slušam.
Ono što ću, od sada raditi je samo između Tebe i mene.
Imam pismo za vas, sestro Luke.
Onda ću morati da ga pkažem Vrhovnoj Majci.
Nemojte.
Nadam se da je ovo pismo stiglo do tebe. Tvoj brat Pierre.
Otac je poginuo pre nedelju dana na putu između Giveta i Fumeta.
Pomagao je izbeglicama kad su na njih zapucali Nemci mitraljezima.
Da se ovakvo ubistvo desilo kod nas, Mama Luke...
mi bismo ubicu vezali za stub i iseckali bismo ga da nam bude mamac za ribe.
Ali, mi nećemo. Nas su učili da opraštamo.
O, oče!
Oče, ja više ne pripadam manastiru.
Zašto to govoriš, dete moje?
Ja sam licemer u religioznom životu.
Nosim halje poslušnosti a rugam se Pravilu.
Nosim Hristov krst na srcu punog mržnje.
Moraš pokušati, dete moje. Ova vremena su došla da bi nas iskušala.
Pitam se čak da li sam i dobar hrišćanin.
Kad pomislim na svog oca, ne mogu da oprostim neprijatelju.
A to je samo jedna od mojih mana.
Moraš se moliti Bogu da zaboraviš na osvetu u svom srcu.
Danas je jedna nemačka bolničarka ovde umrla...
i, ma koliko sam se trudila, nisam mogla da je žalim.
Ceo svoj život sam posvetila spašavanju tuđih života...
a sd sam se, bezmalo, radovala.
Možda previše tražiš.
Oče, ne verujem u to.
Ne tražim previše.
Ja, jednostavno, ne mogu da poslušam...
a ako ne mogu da poslušam, onda... -Previše si stroga prema sebi, dete moje.
Oče, molim vas prenesite moj slučaj Kardinalu.
Ja više nisam kaluđerica.
Svečano si se zaklela da ćeš slušati do smrti.
Trebalo bi da potražiš zadovoljstvo u Bogu i svoju sopstvenu radost...
i tako da održavaš svoju veru i svoju zakletvu
Žrtva je jedina proba naše ljubavi prema Bogu.
Očitaćeš devetodnevnu molitvu našoj Blaženoj Devi...
Ona uvek učini čudo.
Zar nisi to primetila?
U redu, Oče, ali samo jer ste vi to tražili od mene.
Časna Majka Emmanuel dolazi za nedelju dana.
Molim te, sačekaj i porazgovaraj sa njom.
Ne želim da vidim Majku Emmanuel.
Plašiš se da ćete odgovoriti od odlaska?
Nije to.
Molim vas, iznesite moj slučaj Kardinalu.
Zar nećeš da sačekaš još malo?
Oče, morate mi oprostiti...
ali, ako ne iznesete moj slučaj Kardinalu...
uradiću nešto što će me ubiti.
Otići ću bez dozvole.
Zašto si me naterala da ja tebe pitam, dete moje?
Zar nisi znala da sam je svesna tvoje borbe?
Prekasno je za razgovor, Časna Majko.
Ja završavam sve svoje borbe.
Tvoje sestre te vole...
doktori ti veruju...
a studenti te strašno poštuju.
Možeš prevariti svoje sestre...
ali ne možeš prevariti ni sebe, ni Boga.
Da li si se dovoljno dugo borila da bi mogla, sasvim sigurno reći da si stigla do kraja?
Mislim da sam se borila svih ovih godina, Časna Majko.
U početku mi je svaka borba izgledala drugačije od prethodne.
Ali, onda su počele da se ponavljaju...
a ja sam shvatila da je svima u srži ista stvar: poslušnost...
bespogovorna...
bez unutrašnjeg negodovanja.
Savršena poslušnost kakvu je Hrist gajio...
a kakvu ja više ne mogu.
Da?
Postojali su trenuci kad me je moja savest pitala, ko je preči...
ona ili Sveto Pravilo.
Kad bi me zvona pozvala u kapelu...
često sam morala da žrtvujem ono što bi moglo biti presudan trenutak...
u duhovnom razgovoru sa pacijentom.
Svaki dan kasnim ili u kapelu, ili u trpezariju ili u oboje.
Kad sam na noćnoj dužnosti, kršim Veliku Tišinu...
jer ne mogu više da skraćujem razgovore sa pacijentima, kojima sam, izgleda potrebna.
Majko, zašto Božiji pomoćnici moraju zanemeti kad čuju pet zvona....
baš onda kad ljudi u nevoljama žele da pričaju i otvore svoje duše?
Ti si stuoila u manastir da bi postala kaluđerica a ne bolničarka.
Religiozni život tebi mora biti važniji od tvoje ljubavi prema medicini.
Zar nećeš učiniti još jedan napor za ljubav Božju?
I za mene, kao oruđe Njegovo?
Pokušavala sam, Časna Majko.
Kad odem odavde, poneću te sa sobom u svom srcu...
i svaki dan ću te pominjati u svojim molitvama.
Lisa. -Sestro.
Lisa, često si pričala kako hoćeš da odeš u manastir.
Da, sestro. Želim to.
Ne misliš da odeš samo zato što osećaš nešto ili se diviš...
nekoj od sestara?
Ne, stvarno ne. Mislim da ne.
Samo sam to htela da znam, Lisa, pošto ja odlazim.
Znala sam da ćete da odete.
Drago mi je što ti ćeš ti da se zamonašiš.
Je l' to sigurno da odlazite?
Več sam zatražila.
I šta se sad dešava?
Nemam pojma.
Ovo je adresa.
Podzemlju su potrebne bolničarke.
Nedostajaćete nam. -I meni će nedostajati...
Ti ćeš biti dobra kaluđerica, Lisa, a ne gubitnik.
Kao predstavnik nadbiskupa, moram da vas pitam, sestro Luke...
da li ovo radite svojom slobodnom voljom?
Da.
Sestro, da li shvatate svu ozbiljnost onoga što radite?
Da.
Morate da potpišete ova tri papira, sestro.
Jedna kopija ide vama, jedna nama...
i jedna u papin arhiv.
Imate li gde da odete?
Da.
Sestro, možemo li nekako da vam pomognemo?
Ne.
Odavde ćete otići do prijemne sobe.
Tamo će vam dati dalje instrukcije.
Ključeve možete ostaviti na mom stolu.
I, na kraju, zalog koji je vaš otac dao kada ste stupili u manastir.
Morate da ga uzmete.
Odavde idite u sobu 12. Sve je spremno.
Kad završite pritisnite dugme i vrata će se otvoriti.